EN NETFLIX-SERIE
NYTT LYXHOTELL INVIGS
God morgon!
För somliga.
BORTSPRUNGEN
God morgon!
Jävlar.
Jävlar!
Hej på dig.
Hej.
BEVERLY HILLS, KALIFORNIEN
Den eller den?
Nej, jag vill höra om när Umbrella Academy besegrade inbrottstjuvarna på museet.
Igen?
Okej.
Det var en mörk ovädersnatt…
Claire… Det är mamma.
Mamma?
Vad…?
-Vem är du? -Patrick…
-Mamma! -Vem är det där?
-Var är mitt barn? -Du har tio sekunder på dig att gå.
-Var är Claire?! -Det finns ingen Claire här.
-Du skrämmer henne! -Förlåt…
Nåt är fel.
Nåt är väldigt fel.
Vi är framme. Hotell Obsidian.
KENNEDY SIX KOMMUNISTER SOM TROS HA MÖRDAT KENNEDY
Här är alla välkomna.
SISSY COOPER DOG DEN 1 OKTOBER 1989 I OAKLAND UNDER FALSKT NAMN.
Du har gett mig…
…mitt livs största gåva.
Du fick mig att känna mig levande för första gången.
Du hjälpte mig att få tillbaka hoppet.
Det är fantastiskt.
TIDLÖSA FRISYRER FÖR ALLA TILLFÄLLEN
Man märker inte hur instängd man är
förrän nån kommer och släpper ut en.
-Kan jag hjälpa till? -Hej.
Tack.
För helvete!
Old Holland Road, Pennsylvania…
TILL RACHEL HERSCHBERGER FÖR GOSSEN "NUMMER 4"
Vilken håla…
Den där lille nidingen är din son.
Påstår hon.
Det är så roligt!
Vem är mamman?
-Lila. -Ursäkta?
-Är Lila här? -Var. Hon lämnade honom i går och stack.
-Jag gillar inte henne. -Hon tillhör ändå familjen.
-Hon försökte mörda oss, typ i går. -Som sagt, familjen.
Kommer hon tillbaka?
Det får jag fanimej hoppas, för vi har viktigare saker att ta itu med just nu!
Lugna ner dig.
-Var är Luther? -Vem bryr sig? Han joggar väl.
Läcker frisyr.
Jag pratade med Marcus i går kväll.
-Pratade du med fienden, ensam? -Nån behövde ju göra nåt.
Vem valde dig, Vanya?
Viktor.
Vem är Viktor?
Jag. Det har jag alltid varit.
Har ni nåt problem med det?
Nej, det är lugnt.
Ja, absolut. Grymt.
Jag är glad för din skull, Viktor.
Men vad jag vet för inte du familjens talan.
Det är lugnt, Marcus fattar. Han vill inte heller ha krig.
-Vad menar du? Han försökte mörda oss! -Lila med, och henne fick du barn med.
Vi kom överens.
Han ger oss Fems portfölj och vi lämnar den här tidslinjen.
-Vi ska träffas senare i dag. -Tack, gode Gud!
-Nybörjardrag. Snubben blåser dig. -Jaså?
Ja, men vi kan utnyttja det mot dem och utplåna skiten ur dem.
Snälla Diego, sluta. Du ska inte göra nånting i dag.
Förutom att umgås med din avkomma.
Påstådda avkomma!
Jag hämtar portföljen, sen reser vi tillbaka och lagar tidslinjen.
Vi ska ingenstans. Den här tidslinjen duger gott.
Säg det till Allison, som sörjer sin dotter som inte ens existerar här!
Och vi har blivit utbytta mot klumpar, kuber, fåglar och skit.
Men vet ni vad, genier? Det handlar inte om oss!
Se er omkring.
Om ni inte har märkt det så är undergången inte här.
Solen skiner. Fåglarna gör fågelgrejer. Det är det enda viktiga.
Vi har mixtrat färdigt med tiden.
Och jag har gått i pension.
Hade han aftershave?
Jag blir orolig.
Vad sägs om att dra härifrån? Ta en liten biltur.
-Vad menar du? -En liten tripp till landsbygden.
Du och jag med vinden i håret, som Thelma och Louise ute på vägarna…
De dör på slutet.
Hand i hand, leva livet, min lilla kerub!
Hör på.
Jag var nära att dö av Luthers fisar i sömnen i natt.
Vi måste ut, få lite frisk luft!
Som du vill. Varför jag, Klaus?
Du sa att du har gått i pension. Det är sånt pensionärer gör.
-Du förtjänar att ha kul. -Humrarna är borta.
-Va? -Det var tre humrar där nyss.
Chet kanske har mixat ihop dem till en frukostsmoothie.
Du är en idiot, men jag är med.
-Släpp mig! -Jag såg vad du gjorde!
Vad håller du på med?
Din son stoppade på sig tre minimuffins.
Det är buffé! Jag tar vad fan jag vill.
Jag tar honom.
-Ta det lugnt! -Dags för lite regler.
-Vad sägs om "ingen misshandel"? -Håll käften och hör på.
Min pappa var ett ärkesvin.
När jag var en liten skit som du lovade jag mig själv
att aldrig vara som han när jag fick barn.
Sluta, jag börjar gråta…
Men jag är en upptagen och ansvarstyngd man,
så jag tänker inte låta dig sinka mig heller.
Ja, du verkar ju jätteupptagen…
Du får stanna tills din mamma kommer tillbaka.
Men inga fler dumheter, för då får du med mig att göra.
Se på mig.
Förstått?
Ditt…
…öra läcker.
Jaha…
Jag glömde ta med öronmedicinen.
Öronmedicin?
Om jag inte tömmer det läcker det ut var som luktar kattspya.
Kom.
-Vart är ni på väg? -En barngrej. Det går fort.
Nej, du ska stanna här och sköta dig tills jag har portföljen.
Du är inte hans chef.
Vem…?
Vi köper lite dricka till resan.
-Vart ska ni? -Man måste få rensa skallen ibland.
Mamma?
Varför kallar alla mig för det?
Var är jag?
På akademin, dumbom. Alla väntar på dig.
Akademin?
Där är han ju.
Gör oss sällskap.
Ingen fara. Vi ska inte göra dig illa.
Smoothie?
Tack.
Du är säkert hungrig.
Nej, jag står nog över. Är det cashewsmör?
Cashewsmör, mandelsmör, solrosfrösmör, tahini, paranöt…
Jag är faktiskt lite småhungrig, när jag tänker efter.
-Ta för dig. -Tack.
Vi vet att du är Nummer Ett,
men vi har inte hälsat ordentligt än.
Jag är Ben, Nummer Två.
Det är fantastiskt att se dig igen.
Varför ger alla mig den blicken?
För att du har varit död i 15 år.
Död? Vadå död?
Lång historia.
Jag är Fei, Nummer Tre.
Alphonso, Cuatro.
-Sloane, Fem. Hej. -Hej.
Jayme, Sex.
Och det där är Christopher, Nummer Sju.
Bry dig inte om honom, han är lite stingslig i dag.
Han fattar inte.
Och Nummer Ett?
-Vad är det med honom? -Var är han?
Det vill vi också veta.
Är det här en lek?
Vad det än är så kommer ni att förlora.
Ni tog vår Nummer Ett…
…så vi tog dig.
Skulle vi ha tagit Marcus? Varför skulle vi göra det?
-Som krigsförklaring? Av dödslängtan? -Vi såg honom med din syster.
-Vem av dem? -Den lilla med krafterna.
Vanya?
Det vore inte likt Vanya att kidnappa nån.
Med det sagt är jag oftast den som får reda på saker sist.
Du är deras Nummer Ett. Borde inte du veta allt?
Det skulle man kunna tro, men disciplin har aldrig varit vår grej.
Alla gör som de vill.
Men hörni… Det här borde gå lätt att lösa.
Jag knatar hem. Familjen är säkert väldigt oroliga vid det här laget.
Om er kille är där skickar jag hit honom utan en skråma.
Ingen skada skedd.
Vad sägs om det? Okej?
Fint.
Varför så bråttom? Stanna tills Marcus är tillbaka.
Min familj kommer att komma hit.
Strålande.
Gör dig hemmastadd så länge.
Jo, och…
…innan jag glömmer det, om du försöker rymma
kommer Feis fåglar att hacka ut dina ögon och bygga bo i din skalle.
Häftigt.
Jaha, vad gör du på fritiden, då?
Har du kunnat sova nåt?
Jag tog med frukost.
Jag är inte hungrig.
Du behöver äta.
-Det är mitt fel. -Sluta.
Jag visste att det kunde bli fel om vi kom tillbaka, men jag tog risken.
Jag lämnade Ray för att vara med Claire, och nu är det…
…som om hon aldrig hade funnits.
Jag har inte ens en bild på henne.
Det kan finnas en utväg.
Vad menar du?
Fems portfölj. Jag ska försöka få tillbaka den.
Hur då?
-Jag ska träffa Marcus igen. Vi ska byta… -"Igen"?
-Jag träffade honom i går kväll… -Ensam? Hur tänkte du då?
Jag behövde göra nåt.
För din skull. För allas vår skull.
-Vad gör du? -Jag ska med, fattar du väl?
Och jag vill ha med dig, fattar du väl?
Ge inte upp än.
När blev du optimist?
-Jag håller på att ändra på ett och annat. -Som frisyren.
Det är lite mer än så.
Jag förklarar på vägen.
Okej.
Berlin, här kommer jag.
Funka då, dumma portfölj.
Jag vill åka nu!
Förbannade jävla skit!
Helvete!
Varför funkar du inte, din jävla fan!
Jag behöver komma till Berlin!
Helvete!
SEVÄRDHETER LÄNGS VÄGEN
Det här var faktiskt inte så hemskt.
Vad var det jag sa?
Jag har haft kniven mot strupen hela livet.
Gjort uppdrag för pappa och Kommissionen, försökt överleva apokalypsen…
Jag har alltid varit på min vakt, väntat på det oundvikliga…
-Det är fint att bara få andas. -Bra. Pensionärslivet passar dig.
Då så…
Jag har ringat in alla sevärdheter längs vägen.
-Jag vet inte om vi hinner. -Jätteslanten i Brownsville…
Ricky's Bakerys pajer är prisbelönta.
-Låt mig bara förklara… -Det finns ett "Cowhenge". Ärligt talat?
Kan du vara tyst i två sekunder och låta mig förklara?
Okej, jag är idel öra.
Vi ska till Pennsylvania för att hitta…
-…min biologiska mor! -Ursäkta?
Förlåt, men jag behövde ha nån med mig som känslomässigt stöd.
Som en hund, menar du?
Och om jag berättade skulle du inte ha följt med.
Nej, det skulle jag inte, och vet du varför?
-För att jag har gått i pension! -Jag vet.
-Det skulle bli en sorglös tripp. -Det kan det ändå bli.
Garnnystanet? Sväng av, Klaus! Sväng!
-Fem! -Det är en av de bästa sevärdheterna!
-Du kör ihjäl oss! -Det skiter jag i!
-Släpp! -Inget nystan, ingen biologisk mor!
-Varför har du inte berättat? -Jag har inte…
-Att jag aldrig har fattat det. -Hur skulle du ha fattat det?
Jag känner mig så jävla dum nu.
Kan du bara vara tyst i två sekunder?
Du har inte kunnat veta, för…
…jag har inte riktigt vetat.
När jag var med Sissy…
Jag vet inte, hon öppnade nånting inom mig.
Visade att jag aldrig blir fri om jag gömmer mig från den jag är.
Och nu när jag har mist henne inser jag…
…att jag inte kan leva instängd längre.
Jag vägrar.
Jag har alltid avskytt speglar.
Jag trodde att alla kände sig som främlingar i sig själva.
Men så är det nog inte.
Och vad ser du nu?
Mig.
Bara mig.
Tack för att du anförtror dig åt mig. Du är min familj, Viktor.
Okej?
Det finns inget som kan få mig att älska dig mindre än jag gör.
Kom nu.
Jag vet inte varför, men jag trodde att det skulle vara mycket större.
Jag tycker det är stort. Men frågan är…
Hur vet du att din biologiska mor finns i Pennsylvania?
Jag hade festat i två veckor på raken. Jag minns inte exakt när det var,
för vi körde Xanax som stolpiller och hela baletten,
men Amy Winehouse låg etta på listorna, så typ mitten eller slutet av 00-talet.
Jag letade efter kassaskåpsnyckeln i pappas arbetsrum.
Han hade låtit Pogo låsa in allt av värde.
I stället hittade jag en guldgruva full av vår släkthistoria
i form av gamla checkkvitton.
Rachel Herschberger?
Jag var för skev för att göra nåt och för rädd för att söka upp henne,
men undrade varför hon sålde mig för tre tusen.
Kunde hon inte ha fått fem? Eller sex?
Såg du nåt om min mamma?
Nej, tyvärr.
-Varför nu? -Vad tror du?
Pappa avsvär sig oss, Grace är inte Grace, Ben är…borta.
Det känns som läge att ta reda på vem jag kunde ha blivit
om jag inte hade vuxit upp i den här skitfamiljen.
-Var det en familj vi hade? -Nej, mer en…
Anstalt för spydiga problemungdomar, och ingen särskilt bra sån.
Men vad är en familj?
Det är som ett stort garnnystan som aldrig kan nystas ut.
Ett klot av förpliktelser som jag har knuffat i uppförsbacke hela livet.
-Med åren blir det bara större… -Och det bara rullar ner igen…
Vad är vitsen?
Jag är glad att du följde med.
Du är en bra bror.
Nu får du säga nåt snällt om mig.
Nu letar vi rätt på din dumma morsa.
Jag älskar dig också, plutten.
Rappa på, vi måste tillbaka till hotellet.
-Det måste vara rätt sort. -Ta nån billig, bara.
-Har du prövat den billiga? -Nej, för mina öron rinner inte.
Tro mig. Jag behöver rätt märke.
Fixa snacks, Jayme.
Jag hittade den…
-Vänta utanför. -Varför?
Jag ska spöa den där jäveln.
-Jag kan hjälpa till. -Gå ut.
Konstigt sammanträffande.
Konstig kan du vara själv.
-Skuggar du mig? -Inbilla dig inget.
Gå nu, annars smiskar jag dig som den lilla slyna du är.
Försök, knubbis.
Jag vet. Inget vidare, va?
Helvete.
Din haka…
Det blir så ibland.
Nej, Stanley!
Helvete! Mitt ben!
-Har ni inte fattat än? -Det där är mitt barn, din jävel!
Börjar du bli trött? Svag i hjärtat?
Inte på långa vägar.
-Var blev du skadad? -Sluta!
Du klarar dig.
Det är inte så farligt. Sluta lipa.
Akta!
Bruden försökte loska på dig.
Undan!
-Jag klarar mig själv! -Säkert…
-Ja, för fan! -Språket!
Kom.
Nej, vi spöar dem ju!
Bättre fly än illa fäkta.
-Fan, vad töntigt. -Jag vet.
Se på fan, Klaus är amish.
-Det här förklarar allt. -Vad förklarar det här?
Kolla in det här stället. Det är allt min barndom saknade.
Klaus… Vänta lite.
Dubbelgångarkoll. Känns nåt konstigt?
Irritation, svettningar, gaser…?
Nej, jag mår prima,
bortsett från den vanliga klådan i skrevet, men vad gör man?
Lycka till då.
Följer du inte med?
Det här måste du göra ensam.
Ensam?
Okej.
Visst, det kan jag göra.
Hejsan.
Guten Abend.
Mamma.
Nej, English. Här finns inga mödrar.
-Bara kaniner. -Jag ber om ursäkt.
Jag letar efter Rachel Herschberger.
Ingen Rachel.
Jaha, det var synd.
Råkar ni veta var jag kan hitta henne?
Det finns ingen Rachel här, sa jag.
Gå hem till stan med dina tjusiga stövlar och lämna oss i fred.
Okej… Det är inget att bli till sig i trosorna av.
Låt pojken tala, Caleb.
Du gör fruntimren upprörda, och nu mig.
Nej då, inte gör jag fruntimren upprörda.
Fruntimmer älskar mig.
Herregud! Vad är det med dig?
Jag trodde att ni skulle vara vänliga!
Det har du fått om bakfoten, English.
Okej, som du vill!
Men var medveten om att du har sabbat amish för mig för all framtid, härinne.
Sabbat!
Ingen fara, Sarah-Beth. Han ska gå.
Vilket ställe!
Vi bytte ut umgängesrummet mot ett gym.
Jag tyckte att hemmabion och zenträdgården var imponerande,
men det här tar priset.
Vet du?
Jag har alltid önskat att Umbrella Academy vore så här. Ni gör faktiskt saker ihop.
Gör inte ni det?
Inte direkt.
Vår bror dog…
…när vi var barn.
-Nummer Sex, vår Ben. -Jag beklagar.
Sen började alla skita i allt.
Alla hade sina egna mål. Det blev svårt att få nån att faktiskt bry sig.
Och efter ett tag slutade väl jag också att bry mig.
Om träningen, om uppdragen…
Om att vara Nummer Ett.
Du är inte som jag trodde.
-Inte? -Nej, du är ju riktigt gullig.
Om jag kunde skulle jag sticka härifrån.
-Varför kan du inte det? -Varför kunde inte du?
Du har en poäng.
Det här huset är allt jag nånsin har känt till.
Jag vet att det finns bättre platser där ute i världen,
och en dag vill jag se dem allihop.
Jo, jag…
Jag var på månen ett tag.
Va? Vad häftigt!
-Tycker du? -Ja! Månen?
-Det brukar ingen tycka. -Jo!
Månen, ja.
Berätta lite mer om din familj innan de kommer för att rädda dig.
Var bor ni, till exempel?
På nåt sunkigt hotell i stan, som heter…
-Du försöker flörta ur mig information. -Nej.
Du är så korkad, Luther! "Tycker du verkligen att månen är häftig?"
-Nej, jag försökte inte… -Jag är så…
Ben vill prata med dig.
Gå och duscha.
-Luther, jag försökte inte… -Sloane.
Vad är…?
Kan jag inte få ledigt en enda jävla dag?
Jag visste inte vilken sort du föredrar.
Du har ju skapat alla.
Hej!
Förlåt!
-Jag vill inte ha problem. -Nej då.
Du känner Rachel, eller hur?
-Hon är min syster. -Jaha!
Hej!
Var kan jag hitta henne?
Unge man, hon har varit död i mer än 30 år.
Jaha.
Hur dog hon?
Hjärnblödning. Det gick snabbt, gudskelov.
-Och hennes son? -Vilken son?
Vänta, när var det hon dog?
Hon gick bort den 1 oktober 1989.
Jaha.
-Är nåt på tok? -Nej, men det är min…
Det är min födelsedag.
-Korna är borta, English! -Du måste gå. Nu!
Du…
Du vet väl hur man använder portföljen?
När Klaus försökte kom han till Vietnam.
Jag pallar inte att nåt mer blir fel, Viktor.
Jag vet.
Inte jag heller.
-Fem är svinig… -Ja.
…men han är inget monster.
När vi förklarar hur viktigt det här är så måste han hjälpa oss.
Men först behöver vi portföljen.
Varsågod.
Fem! Fem!
Starta bilen!
Herrejävlar…! Fem!
Starta bilen!
Fem! Starta bilen! Snabba dig!
-Varför kommer du aldrig överens med folk? -Jag försökte verkligen!
-Vänta! -Ett ögonblick.
-Ta den här. -Vad är det?
Rachels död var onormal. Hon var inte den enda.
Sätt dig i bilen, Klaus!
-Du har hennes ögon. Iväg nu! -Det är nu eller aldrig!
-Klaus! -Iväg!
Den här tidslinjen är full av gåtor. Här dog mamma innan jag ens hade fötts!
Vad sa du?
-Han kommer inte. -Nåt måste ha hänt.
-Eller så blåser han dig. -Han är inte den typen.
Och det vet du efter en kvart med honom?
Din sort är inte välkommen här.
Vad sa du?
Att ni fortfarande är här.
Vill ni beställa medan ni väntar på er vän?
-Ja. -Nej…
Vi tar det sen. Ingen brådska.
-Mår du bra, Allison? -Jag…
En saga till, mamma.
Claire, gumman.
Jag vill höra en saga!
Jag hörde ett rykte om att du är trött.
Vad är det, Allison?
Var är Claire?!
-Jag behöver luft. -Vänta, vart ska du?
Vad glor du på?
Hördu!
Jag pratar med dig!
Ursäkta.
Allison?
Är allt bra?
Ja.
Kom.
Du ropade på hjälp.
-Jag ropade inte alls. -Nej, du kunde inte andas, men…
Din familj verkar inte komma.
De håller nog bara på att fila på de sista detaljerna och…
Ta det lugnt. Du får gå.
-Varför? -Som en vänlig gest.
Men jag har ett viktigt meddelande till din familj.
Javisst.
Släpp Marcus.
Om nån av er så bara kröker ett hår på hans huvud, så ger vi oss på er.
Allihop.
Och nästa gång är vi inte så här gästvänliga.
Jag gillar verkligen inte hot, Ben.
Gör som vi säger, annars…
Fåglar i hjärnan. Uppfattat.
Glöm inte presentpåsen.
Hoppas vistelsen var till belåtenhet.
Ursäkta.
Vem gör nåt sånt?
-Vad mumlar du om? -Lila.
Att dumpa Stan hos mig efter alla år, det är inte okej.
Du drog faktiskt ditt strå till stacken.
-Det är inte poängen. -Vad är den, då?
Han hämmar mig.
Jag måste kunna reagera på fara med ett ögonblicks varsel.
Då kan jag inte vara amma åt en 12-åring.
Du är hans pappa!
Påstår hon.
Du har åtminstone ett barn.
Kan jag få en till?
Okej, samling!
Var är…? Var är Luther?
-Jag har inte sett honom. -Ingen som vet?
-Nåja, vi har större problem just nu. -Som vadå?
Det här.
"BARA HON HÖRDE LJUDET"
-Vilka är det där? -Våra mammor.
MYSTISKT DÖDSFALL
Hon är min.
Alla är döda.
Och alla dog på samma dag, den 1 oktober 1989.
-Vår födelsedag. -Inte nu längre.
-De dog innan vi föddes. -Dumheter. Hur kan vi då finnas?
-Precis. -Vad menar du?
Att när vi hoppade hit skapade vi en tidsparadox.
Och inte vilken paradox som helst, utan farfarsparadoxen.
Var fan är en farfarsparadox?
OFÖRKLARLIGA HJÄRNBLÖDNINGAR
Luther!
Vad i…?
På honom, TJ.
Hej. Jävlar…
-Hur ska jag…? -Så här.
Jag ska bara…
Den här tar jag.
-Vi måste vara tysta. -Vad fan vill du?
Jag vill be om ursäkt för det som hände.
Ska du lura mig igen?
-Nej, du förstår inte. Vi blev iakttagna. -Av vem?
Min familj. De är galna.
Men du ska veta att jag menade vartenda ord jag sa.
-Det om månen också? -Särskilt det om månen.
Jaha…
Är det nån som tittar nu?
Nej, men vi måste vara…
Undertexter: Karl Hårding